23. MIGUEL ÁNGEL GIL ANDALUZ. "LA LLAVE ES LO QUE DEFORMA LA CASA"
Dublin Core
Descripció
De vegades una casa no és una gàbia, és la gàbia. Obertures entre barrots, el buit d'una clau, l'empremta. Petjada del que és, del que serà, del que mai va haver de ser. La clau desfigura la casa, la viola. Sembla mentida que un objecte tan petit ..., una insignificant peça de metall ... La clau emblema. La clau divisa. La clau lema i dilema d'un temps tan privatiu, tan privat. La clau masteler i bandera. La clau canó d'arma, òxid de l'ànima.
Desnonament. Aliança de corbs, pacte de malfactors. Maleeixo als financers sense escrúpols, maleeixo als quals amb impunitat els escuden i protegeixen. Excreto en les seves avarícies, en les seves mesquineses, en les seves cobdícies. Col·leccionistes trituradors de somnis, excelsos entomòlegs perversos i sàdics. Versats en horitzons aliens, greixosos manipuladors de fitxers i de pèndols. Emmarqueu el vostre compte de resultats, els vostres lladronicis, els vostres ossos. Tatueu el vostre cos fins a no trobar espai de pell amb bandes i guardons. Segregueu usura fins que la llàgrima mudi a "chapapote". Ompliu el mar amb els vostres trofeus fins expulsar els peixos. Apileu sense sentit fins a arribar als cims més alts i acabar amb els paisatges. Però deixeu en pau a la poesia. Aquella que construirà cases sense claus i un gran cor que us proscrigui per sempre de la faç de la terra. (Edu Barbero)
Font
Biblioteca Zotero
Drets
Citar l'(A)parador 22 i l'autoria del recurs que utilitzeu
Col·lecció
Citació
Embed
Copy the code below into your web page